Jag heter Sydney Bristow.
SD-6 värvade mig för sju år sen. De sa att de var en del av CIA.
Jag avslöjade det för min fästman.
När SD-6 fick veta det, dödade de honom.
Då förstod jag.
SD-6 är fienden jag trodde jag slogs mot.
Nu ärjag dubbelagent för CIA. Min kontakt är Michael Vaughn.
Min enda allierade är en annan dubbelagent som jag knappt känner.
Min far.
En FBl-delegation från DC ska förhöra Sydney om Profetian.
-Det var en fråga. -Det var en anklagelse.
Ni tvivlade på min lojalitet.
På grund av en spådom i en bok ni fick fatt i med min hjälp.
Se på det här.
"Den här kvinnan uppnår sitt syfte utan att ha sett Mount Subasio. "
Kvinnan i spådomen har aldrig sett Mount Subasio.
-Om Sydney åker dit och ser det... -... kan hon inte vara rätt kvinna.
Vi måste frita henne.
-Planet väntar. -Jag körde ner i vattnet med en bil.
Polisen väntade på mig. Jag andades luften från däcken i tio minuter.
När bilen började fyllas av vatten-
-förstod jag vad mamma gjorde när hon var i samma situation.
Mamma lever.
Jag vet det.
-Agent King. -Agent Otley.
-Vem är det? -FBl letar efter en rymling.
Det är jag som är rymlingen.
-Hur kan jag tacka dig? -Tacka mig inte.
Devlin säger att FBl gör det de borde gjort för länge sen.
De letar efter din mor istället för efter dig.
-De trodde ju att hon var död. -Nej.
När du var i Italien gjorde jag nåt oerhört.
Jag missbrukade CIA:s tillit och bröt mig in i Langleys hemliga arkiv.
Jag sökte i din mors dossier efter nåt som bevisade att du hade rätt.
Efter hennes olycka-
-värderade en kommitté skadorna hon hade åsamkat underrättelsetjänsten.
Kommittén bestod av folk jag hade jobbat ihop med.
Men ett av namnen stod ut.
För 20 år sen, i CIA, satt du i en kommitté som undersökte Lauras död.
Jag förstår inte varför du aldrig berättat det.
Såvida ni inte fick reda på nåt Ni inte ville att jag skulle veta.
Laura dog inte i olyckan, eller hur?
På grund av mitt tillstånd ansåg de att jag inte borde få veta det.
De vet inte vad som hände med henne. Hon kan vara kvar i USA.
Pappa...
Jag tänker hitta henne.
-Du uppnår inget med det. -Jag måste veta var hon är.
Vi vet inte om hon lever. Och det ändrar inte det hon gjorde.
-Vad väntar du dig? -Jag vet inte!
Du bör veta exakt vad du väntar dig att finna.
Vad kan hon säga som kan tillfredsställa dig?
Jag har ett minne av min far.
Jag var kanske fem år. Vi campade tillsammans med mamma.
Jag bröt benet.
Han lyfte upp mig och bar mig flera kilometer tillbaka till bilen.
Jag minns att jag tänkte att han var världens starkaste man.
Jag har aldrig sett honom så ynklig som när han satt i bilen.
Tanken på att jag ska hitta mamma skrämmer honom.
Jag är inte direkt neutral i den saken, men din far har en poäng.
Kanske jag är egoistisk eller masochistisk.
Men om mamma lever vill jag veta det.
Kan du ge mig allt CIA har om henne?
Nej. Allt är hemligstämplat. Det som rör Rambaldi-profetian också.
Dussintals agenter letar efter henne. Kanske hundratals.
Jag vet att du behöver hjälp, men jag kan inte ge dig det.
Jag är ledsen.
Be om ursäkt till Emily.
Det gör inget. Hon är van vid att telefonen ringer mitt i natten.
Du har undvikit mig.
När jag fick reda på att mamma kanske lever, måste jag tänka lite.
Jag förstår.
Och nu vill du veta hur jag kunde dölja det för dig?
Nej. Jag vill inte ha en förklaring.
Jag behöver din hjälp med att hitta henne.
Sydney...
Hur mycket minns du av året efter att du fick veta att hon var död?
Jag kände mig avskuren från allt. Pappa reste mycket hela det året.
Nej.
Din far satt isolerad i ett halvår. Man trodde han hade hjälpt Laura.
FBl ville åtala honom för högförräderi, men han släpptes.
Då var skadan redan skedd och han började tappa greppet.
Han drack. Han började ta onödiga risker.
Du vet vilken slags far han var för dig under åren dessförinnan.
Det dröjde länge innan han kom tillbaka.
Jag beordrades att inte berätta att Laura överlevde olyckan.
Tyvärr måste jag Ijuga för dig också.
Jag vill slippa aktiv tjänst tills jag vet vad som har hänt med henne.
Jag kan inte tillåta-
-att du utför ett privat uppdrag som kan kompromettera byrån.
Du sänder mig på uppdrag varje dag där jag kan kompromettera byrån.
Det är på tiden att SD-6 tar några chanser för mig.
En dotter har rätt att känna sin mor.
Jag ska hjälpa dig att hitta henne.
-Inte choklad i pannkakorna. -Jo, det vill jag ha.
-Hej, ni. -Bor du fortfarande här?
-Var du på kurs hela helgen? -Nu vet jag allt om skatteparadis.
-Vad ska ni göra idag? -Köpa smoking. Till prisutdelningen.
-Får vi följa med? -Nej.
-Han är generad. -Vi kommer.
Vad har du gjort med armen?
På flyget hem var det en kille som tappade sin väska på mig.
-Är det choklad i dem? -Tack!
Vi har identifierat Alexander Khasinau, allmänt kallad "Mannen".
Han har större resurser än maffian.
Med hjälp av sina förbindelser har han skapat en slags regering.
Förlåt att jag är sen. Och att jag har utslag.
Jag håller på att utveckla en pigmentkapsel, och reagerar...
Glöm det. De bör vara borta om några timmar.
Vi har två dubbelagenter på Rysslands ambassad i Wien.
En av dem är Kyle Wexler.
Enligt honom har Khasinau realiserat 250 miljoner av sina tillgångar.
Vi måste få veta vad han ska ha pengarna till.
Wexler har lagrat bevisen på ett mikrochips.
Han levererar det på lördag kväll på ambassaden, på en fest där.
Du ska delta.
-Jag kan inte ta aktiv tjänst... -Khasinau har högsta prioritet.
-Jag kan inte vänta... -Hör på mig.
-Vad har han med mamma att göra? -Allt.
Han var hennes överordnade.
Jag kom ihåg hans namn från din mammas efterforskningar.
Jag trodde det var ett sammanträffande och kollade namnet.
Han var hennes chef när han jobbade för KGB.
Det är det enda spår jag kan ge dig. Få tag i mikrochipset.
Ju mer vi får veta om Khasinau, desto närmare kommer du din mor.
Sydney...
Du var på Sloanes kontor.
-Du bad om hjälp att hitta din mor. -Ja.
Be inte Sloane om några tjänster. Det tar tid att betala tillbaks dem.
-Har jag nåt val? -Du kan låta bli att åka.
Khasinau var mammas överordnade.
-Får jag lov? -Så gärna.
Jag måste prata med dig.
-Vad är det, Jack? -Khasinau.
Du har pratat med Sydney. Du har rätt att bli arg, men...
Kommitténs arbete var konfidentiellt.
Varför hjälper du Sydney leta efter hennes mor utan att fråga mig?
Hon behöver inte din tillåtelse.
-Hon kommer att bli besviken. -Det beror på vad hon väntar sig.
Ni är väldigt olika, Jack.
-Är det här jobbigt för dig? -Jag tänker bara på Sydney.
Jag tror ändå att det är bäst att du tar en paus från aktiv tjänst.
Bara ett par dar, för att rensa hjärnan.
Jag vill inte lämna Sydney ensam nu.
Om hon hade varit din dotter hade du förstått det.
Du borde veta att jag bara vill skydda Sydney.
Jag gillade att ta över din roll när du inte klarade av den.
-Är du klar? -Ja.
De här får dig att stråla, bokstavligt talat.
De sänder ut en infraröd puls som är osynlig för blotta ögat.
Men agenten du ska möta, har linser som kan se infrarött Ijus.
Det är så han ska identifiera dig.
Ursäkta. Får jag ta över?
-Hon gillar att leda. -Då kanske jag lär mig nåt nytt.
Hör på! Wexler är död.
Jag blir nog snart avslöjad. Jag är Wexlers partner.
Min ring är egentligen en nervgasspruta.
-Jag gav dig lösenordet. -Det kan vara en fälla.
Credit Dauphine döljer SD-6. Marshall är teknisk chef.
Och Sloane är en skitstövel utan humor.
Dixon! Wexler är död och kan ha pratat. Jag hämtar chipset nu.
Okej. Jag kör fram bilen.
-Är ringen Marshalls leksak? -Jag bluffade.
-Rekryterades du i college? -Ja. Från Berkeley.
Herregud!
Här får ingen vara!
Hur har du haft det?
Jag kan inte tro att det är du.
-Vad gör vi nu? -Wexler var chefssekreterare.
Ambassadören och vakterna är mutade av Khasinau.
Khasinau skickar allt genom ambassaden, så han slipper tullen.
-Det är Wexler. -Han har nog gömt chipset.
Eller svalt det.
Avbryt, Sydney! De visste att vi skulle komma. Vi möts utanför.
Vi behöver mer tid. Vi har snart mikrochipset.
-Tusan också! Magen är tom. -Det kan sitta i matstrupen.
Hjälper du till?
Lite mer!
-Har du haft det bra? -Ja. Jobbat mycket.
-Där är det. -Jag har det.
-Hoppa in. -Jag ska inte fråga.
-Dixon. -Noah.
Okej!
Sloane blir skitsur när han får höra att vi måste ta hem Noah.
-Vi hade inget val. -Var försiktig, Syd.
-Bli inte för goda vänner. -Det är fem år sen.
Kan ni växla hundra rubler?
Jag skulle ändå sträcka på benen.
Hej.
Jag måste sova lite.
Jag förstår om du är arg.
Du behöver inte säga nåt.
Men jag är inte arg längre.
Vad hade du att vara arg för?
Jag fattar att det var svårt när jag stack, men du försökte ju inte ens.
Jag väntade i sex timmar.
-Du ringde inte. -Jag visste inte om det.
Jag skrev till dig. Jag bad dig möta mig i San Pedro.
-Jag fick inget brev. -Det var inte ett brev.
Jag sände ett kodat brev via skräp-e-post.
Min dator är inställd så att den refuserar all skräppost.
Det är ett stort steg tillbaka. Ni förstörde fem års spaning.
-Vi hade inget val. -Det är inte hennes fel.
Jag hade drabbats av Wexlers öde.
Vi har chipset, så han dog inte förgäves.
Jag ska lyssna på din rapport när du är evaluerad.
Var snäll och följ agent Hicks till McCullough, Dixon.
Jag har gjort dig en tjänst, Sydney.
Om behovet skulle uppstå, räknar jag med att du återgäldar den.
1997 läste jag internationella relationer i Moskva.
Jag har arbetat som kurir för den ryska ambassaden i Bagdad.
I november 2001 anställdes jag som attaché vid ambassaden i Wien.
Blev du som rysk diplomat kontaktad av en annan grupp?
Ja. K-direktoratet.
-Antog du deras erbjudande? -Ja. De lyssnar på oss nu.
-Svara ärligt på frågan. -Givetvis inte.
Varför anmälde du dig till förlängd tjänstgöring?
-Det är en privatsak. -Det är det tyvärr inte.
Okej...
Därför att jag var förälskad, men rädd för att erkänna det.
Jag såg det som ett svaghetstecken. Så jag gav mig av.
Jag kan prata om det nu därför att jag har ångrat det i fem år.
Kan jag få veta namnet på den du pratar om?
Aldrig i livet.
Du vet väl att jag kan göra saker för att tvinga dig att svara?
Ja. Men den andre dubbelagenten är död. Därför är jag värdefull.
Jag föreslår att du frågar om det SD-6 behöver veta.
Jag brukar inte skryta om mina erövringar.
Stationschefen i Wien fick beskedet. Jag vet att det var hårt.
Tack. Jag säger till om jag hittar nåt på chipset.
Agenten, Noah Hicks... Du nämnde honom i din första bakgrundsrapport.
Vi träffades när jag var aspirant.
Vi var faktiskt ihop ett tag.
I hemlighet. SD-6 gillar inte förhållanden mellan agenter.
CIA är likadan.
-Vet du var din pappa är? -Jag pratade med honom tidigare.
Kretchmer har bett om ett möte två gånger, men han har inte bekräftat.
Clubsoda, tack.
-Hur hittade du mig? -Jag trodde du var i närheten.
Det är det femte stället.
Ge mig notan.
Klockan är 14.00. Vad gör du här?
-Jag tror du bör prata med nån. -Det är noterat.
För sex månader sen orkade jag inte prata med dig.
Men nu känns det som om jag kan säga...
Det som händer mellan oss är tillfälligt.
Jag säger inte att du måste prata med mig.
Men CIA har rådgivare. Du bör prata med en av dem.
-Du är inte ansvarig för nåt... -Jag har rätt att oroa mig.
Prata inte så högt, är du snäll.
Jag trodde inte du skulle lyssna på mig.
Därför gick jag vidare.
Jag kom för att ge dig en order från Devlin.
Du ska gå till en terapeut för traumabehandling.
Hej, Syd.
Ledsen att du måste komma hit.
Vi kollar chipset.
Det är tiotusen filer på fjorton olika språk.
Du klarade dig. Du överlevde debriefingen.
Ja. Jag hade glömt hur mycket jag saknade McCullough.
Låt oss sätta igång.
-Hur länge stannar du? -Jag vet inte. Det är krångligt.
-Varför det? -Det är en lång historia.
Minns du när du återvände från uthållighetsträningen?
Du hade en fantastisk glöd.
Jag minns att jag tänkte: "Den tjejen har verkligen kul."
Jag var bekymrad, för jag visste att du skulle förlora den känslan.
Och för att du inte visste vad som väntade.
-Du trodde jag skulle bli dödad. -Kanske.
-Var det därför du gav dig av? -Nej.
Du hade rätt om en sak. Jag har inte kul längre.
-Kom. -Jag hittar inte jackan.
-Jag vill se reklamen. -Jag lånar en av Syd.
-Är smokingen fin? -Ja, i alla fall för det priset.
Sa inte Syd att hon var i Seattle?
Här är en returbiljett från Italien.
Den är från förra veckan.
Varför ville hon inte berätta det för oss?
Det här är ritningen till en Westbury 23 superdator.
500 biljoner uträkningar per sekund. Khasinau köpte två.
-Varför det? -De kan simulera designmetoder.
Om han har samlat tillräckligt många av Rambaldis föremål-
-kan han lista ut vilka delar som saknas i designbilder.
Därför måste ni stjäla datakärnan.
Tack vare datachipset har vi en bild av kärnan. Starka saker!
Den är rena kristallkulan, och kan fungera som arkiv för datorerna.
Den måste förvaras i en kryogen- kammare där det är mycket kallt.
Huden kan frysa till sten på mindre än en minut.
Khasinaus anläggning i Arkhangelsk ligger 1,6 km under jorden.
Skogen bevakas av privata säkerhetsstyrkor.
Det är troligt att den är Khasinaus viktigaste arkiv.
Kontonummer, gamla kontakter, agenter som har jobbat för honom.
-Det är en operation för två. -Du är väl trött. Jag kan åka.
-Jag har varit i området förut. -Noah. Vi behöver alla fördelar.
Ni ger er av om en timme.
Mina fötter värker. Kan vi stanna?
-Jag tar av mig kängorna. -Då sväller fötterna upp.
Vi är amerikaner!
Du undrar om Sydneys önskan att hitta sin mor är kritik av dig.
Det är väl förståeligt.
Som skilsmässa i en normal familj, där man slåss om barnets kärlek.
Vad är en "normal" familj?
En familj där medlemmarna inte beordras att Ijuga för varann.
Jag ser vad du gör. Det kanske inte finns "normala" familjer.
Okej, mr Bristow. Vi är klara för idag.
Säg Jack.
En sak till, Jack.
Jag tror inte på ett ord av det du har sagt den sista timmen.
Missförstå mig inte. Du är mästerlig.
Du är kontrollerad och smart nog att snubbla på orden.
Men jag tror du sa det jag ville höra för att komma härifrån.
Jag tror också att nån som är så duktig på att bedra andra-
-riskerar att bedra sig själv.
Jag rekommenderar att du kommer hit en gång i veckan.
Du anar inte vad som krävs för att leva det liv jag lever.
Balansera mellan två liv och beskydda min dotter.
En person som gör det, den person som jag måste vara-
-skulle inte komma hit och prata med dig.
Nu gjorde vi framgång.
Vi ses nästa vecka.
Kan vi kontakta den amerikanska ambassaden?
-Vad tog ni bilder av? -Bara landskapet.
Ta filmen och ge henne kameran.
Nycklarna!
Gå!
-Kom igen, Syd. -Jag frigör kärnan.
Jag är inne.
Kom ihåg att hålla temperaturen konstant.
Jag har den.
-Hur går det? -Jag är snart klar.
Jag har den!
-Jag fryser, Noah. -Håll ut. Systemet stängs.
Kom igen. Du måste vakna.
Duktig flicka. Upp med dig.
Kom igen, Syd.
Det är så märkligt. Italien.
-Hon kan ha träffat nån. -Det skulle hon ha sagt.
Kanske hon inte vill säga nåt än? Hon kanske är generad?
-Blåmärket! Tänk om han slår henne. -Syd skulle aldrig acceptera det.
-Kanske hon ligger med chefen? -Sloane? Nej.
-Ska vi glömma biljetten? -Är hon i knipa?
Vi frågar henne när hon kommer tillbaka från...
-San Francisco. -Vi överreagerar säkert.
Vi frågar henne när hon kommer hem från San Francisco.
-Kom du fram? -Ja.
Det är svårt att få en signal. Men vi blir hämtade kl. 08.00.
Det är sex timmar dit.
Vi måste vara på vår vakt mot Khasinaus män.
Golvbrädorna i hörnet är lösa. Jag har varit här förut.
Det skulle vara fint med en brasa.
Jag hörde en helikopter. De kan vara utrustade med värmesökare.
Vad letade du efter i databasen?
-Det är en lång historia. -Vi har sex timmar.
Jag letade efter information om min mor.
Det har hänt mycket.
Jag vill berätta det, men vet inte om jag är redo än.
-Du är fortfarande arg. -Nej.
När du gav dig av, när du bara försvann-
-var det som att få en spark i magen.
Jag bar länge på det.
Du var den sista jag önskade att få träffa igen.
Och du var den enda jag önskade att få träffa igen.
Vänta...